СИЛОНИТЕ БЯХА СЪЗДАДЕНИ ОТ ХОРАТА
ЕВОЛЮИРАХА
РАЗБУНТУВАХА СЕ
ИМА МНОГО КОПИЯ
И ТЕ ИМАТ ПЛАН
В предишните епизоди...
24 кораба направиха скок! - Това е почти една трета от флотилията!
Ще последват Розлин на Кобол, към смъртта си!
Кали застреля Шерън!
Има много копия. Ще я видиш отново.
Едно от тези "неща" застреля баща ми в гърдите!
Намерихме Кобол и когато открием стрелата
ще отворим гробницата на Атина и ще намерим пътя до Земята.
Искам да разбера как да открия гробницата на Атина!
Ще ви покажа пътя.
Не зная, колко е дълъг, нито къде води, но ще ви кажа, че трябва да действате бързо!
Донесете в каютата ми, всички данни от разузнаването на Кобол.
Кобол?
Ще събера обратно флотилията. Ще събера отново семействата ни.
В свитъците се казва, че на Кобол някои от нас ще умрат.
Например един определен капитан - Аполо.
Може да е навсякъде.
Ако се осланяме единствено на информацията от Книгата на Пития,
а това има смисъл, защото Президента черпи информация само от там,
то гробницата на Атина, най-вероятно е някъде...
в планините на запад от Града на Боговете.
Нека приемем, че започне търсенето от най-познатото й място - Операта.
Вероятно са кацнали някъде в тази местност и после са поели на запад.
Добре ли сте?
Да, добре съм.
Трябва да се измъкнем от тази клисура.
Не искам да ни изненада някое свлачище.
Раптор-1 е кацнал някъде тук, точно до руините до града.
Не сме ходили в тази посока,
но разгледахме от далеко подходите към планините.
Благодаря. - Винаги.
Ако разчита само на тази книга, как въобще вярва, че ще открие гробницата.
Може да е имала видение за гробницата.
Говоря сериозно - тя казва, че вижда разни неща. Образи и пророчества - каквото е там.
Въпросът е, че вярва в тях, а също и хората с нея.
Сър, с цялото ми уважение, теренът е толкова пресечен,
че не мога да си представя да се оправят без карта или водач.
Ти си покорителя на върха!
Покорителката - много ти благодаря!
Трябва да се подслоним някъде, докато отмине бурята.
Добра идея, а после?
После започва трудната част.
Хайде.
Последният спасителен екип докладва, че на Кобол няма и следа от силоните.
За по-сигурно, ще зададем координати за скока в горните слоеве на атмосферата.
Сър, това е рисковано и със сигурност невъзможно за кораб с този размер.
Ще отида на планетата с раптор. - Какво?
Няма да оставя флотилията незащитена. Прекалено е рисковано да отидем всички.
По дяволите, можем да изпратим само екип, който да претърси местността.
И Зевс предупреди водачите на 12-те племена,
че завръщането им на Кобол, ще бъде заплатено с кръв.
Ние определено заплатихме.
Без повече кръвопролития. Изгубихме достатъчно.
Ще взема само хора, които наистина са необходими.
Не опитвай да спориш с мен, Сол.
Истината е, че само аз мога да се разбера с Розлин.
Това винаги е било между нас с нея.
Може да сме отишли на Кобол поотделно, но ще се върнем заедно.
Да се надяваме, че ще се върнем живи...
Но дори и в мъртви, пак ще се върнем заедно.
Ще проверя дали "Астрал Куин" може да ни прибере, докато времето се оправи.
Тук не командваш ти, Том. Комуникациите минават през мен - опитай да го запомниш!
Колко още ще чакаш, Том?
Просто го дръж под око!
С участието на:
ЕДУАРД ДЖЕЙМС ОЛМОС
МЕРИ МАКДОНЪЛ
КЕЙТИ САКХОВ
ДЖЕЙМИ БАМБЪР
ДЖЕЙМС КАЛИС
ТРИША ХЕЛФЪР
ГРЕЙС ПАРК
47 855 ОЦЕЛЕЛИ
ТЪРСЕЩИ ДОМ
НАРИЧАН ЗЕМЯ
Бойна Звезда "Галактика": "У ДОМА" - ЧАСТ 2
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2005
На 11 часа, 20 градуса отклонение. Виждат се две скали-близнаци.
Да, виждам ги. - Мисля, че това е "Порталът на Хера".
Мислиш?
Напасвам много данни от различни източници, освен вашите свитъци.
Ако съм права, това е мястото, където се предполага, че вашия бог е стоял
и е наблюдавал как Атина се хвърля от скалите
от отчаяние след заминаването на 13-те племена.
Предполага се? Мислех, че силоните също вярват в боговете!
Не я карай да ти обяснява. Те вярват в един единствен Бог или нещо подобно.
И не боготворим неистински идоли. - Доста бързо се реши за тази мисия.
Да ни заведеш до гробница, спомената единствено в измислените ни свитъци.
Знаем за религията ви много повече от вас.
Гробницата на Атина, каквато и която и да е била,
вероятно е там горе.
Тази част е вярна.
Г-жо Президент, няма да успеем да стигнем там, преди да се стъмни.
Нека видим, докъде ще стигнем.
Мястото е депресиращо.
Част от мен се радва, че Шерън не стигна до тази килия.
Решила си да поразчупиш обстановката?
Детето ни ще се роди тук. В тази стая.
Не ме слушаш! - Най-после забеляза!
Наслушах се!
Сериозно ли очакваш да те слушам, докато си седиш там съвсем гола
и ми приказваш за митичното ни бебе?! - Митично?
Да, митично...
Не усещаш ли, колко абсурдна си станала?
Това, което наричаш "разговор" е направо ненормално!
Аз съм баща на бебе, което ще бъде родено
от жената на фантазиите ми, която виждам единствено в главата си!
Жената на фантазиите ми, която всъщност престана да е такава.
Вече не мисля за теб.
Тъжно, нали. Ти се превърна единствено е нещо, което само ме дразни.
Не съм казвала, че ще износя детето. - Чудесно, още увъртания и игрички!
И кой ще е тогава?
Кой ще износи тайното ни чадо?
Не е Старбък, нали?
Внимавай, Гай. Навлизаш в опасни води!
Трябва да се уплаша, нали...
И какво ще е тази седмица? Какво?
Не ми казвай - нека позная.
Корабът ще експлодира!
Не, по дяволите! Това сме го правили.
Трябва да е нещо друго, значи. Аз!
Разбира се, че аз! Аз ще експлодирам!
Бог ще предизвика у мен спонтанно самозапалване!
Ще стане една голяма огнена топка и целия екипаж на Галактика
ще го отпразнува на чаша вино, а после ще се напият до козирката!
Достатъчно.
Не издържам повече.
Прав си.
Играта свърши. Ти печелиш.
Печеля?
Какво печеля? - Не схващаш ли?
Стига, Гай - събуди се и осъзнай собствената си психоза!
Съжалявам, но нямам представа за какво говориш.
Виж сега.
В главата ти няма никакъв силонски чип.
Не съм истинска и не получаваш тайни съобщения от силоните.
Просто си луд!
Много смешно. Направо истерично! Сама ли си пишеш речите?
Не ми вярваш, нали? - Не!
Това е страхотно. Харесва ми! - Така ли?
Достатъчно! Нека спрем с глупавите игрички!
Извинявай.
Но това е истината. Няма никакъв чип!
Ако нямам чип...
тогава коя или какво точно си ти?
Аз съм ти.
Твоето подсъзнание, размътващо съзнанието ти.
Добре. Слушай сега...
Помогна на силоните да извършат геноцид срещу собствения ти народ
и крехкия ти разум не може да го понесе.
И изведнъж се появявам аз и ти казвам, колко си специален. Как Бог те е избрал.
Да...
Вече не зная каква игра играеш.
Не обичам да играя глупави игри и затова забавленията бяха дотук.
Защо не отидеш да се прегледаш?
Отиди в лазарета да ти направят мозъчен скенер. Това ще реши спора ни.
Хайде, предизвиквам те!
РАПТОР-1 ЦЕЛ: КОБОЛ
Лесно ли ще стане?
Намираме се над северозападния континент, квадрант "C", сектор "2", който...
Нека видя дали ще мога да се оправя.
Отбелязал съм терена по най-добрия начин, но...
Така или иначе топографията е за жени!
Как се чувстваш? Като дипломат?
Все още мисля, че идеята не е добра, командире.
Последният път, когато Розлин ме видя, не беше много щастлива.
Тя ти вярва и се вслушва в съветите ти. Ще те послуша.
Сериозно се съмнявам. Аз съм просто асистент и думите ми не тежат толкова, че...
Тя вярва, че един ден ще станеш президент.
Моля? - Розлин ми каза това веднъж.
Каза ми, че й напомняш за президент Ейдар, когато е подал кандидатурата си.
Не зная, как да отговоря на това, сър. - Не се главозамайвай. Ейдар беше глупак.
Навлизаме в атмосферата! Сложихте ли коланите?
Да.
Периметърът е чист. Няма силони.
Видя ли! Няма за какво да се притесняваме. Късметът вече е с нас.
Побиват ме тръпки, като гледам как се държи с нея.
Обича я.
Знае, че тя е машина, но не го интересува. Така или иначе я обича.
Как може един от нашите да се обвърже така със силон!
Ще е добре да наглеждаме и него.
Хило е мой приятел, ясно! Той е от добрите.
Така ли? Шерън също бе твоя приятелка!
Чувствам се, все едно съм на Каприка. - Не, благодаря. Тук се чувствам по-добре.
Наистина? - Да, всъщност.
Това, че съм с теб и Кера, ме кара да се чувствам у дома.
Сякаш съм обратно във флотилията.
Но ти никога не си била в нея. Била е другата Шерън.
Зная.
Но помня всичко...
Как станах пилот...
Първият ми полет до Галактика...
Споменът, че съм била в униформа е толкова силен, толкова жив...
Сякаш аз съм Шерън Валери и това е семейството ми.
Странно е, нали? - Няма страшно, аз обичам странното.
Загубата на жрицата я разтърси силно.
Тя изгуби много хора. Приятели, поддръжници...
Остана й единствено младия принц. Ние сме тук и той е тук.
Знаем, какво трябва да направим.
Теренът е по-тежък, отколкото мислехме. Не е ясно, колко остава до гробницата.
Защо се отдръпваш от плана ни? - Не се дърпам от нищо.
Да изцапаш ръцете си с кръв е много по-трудно, отколкото да ги измиеш от нея.
Нека силона свърши работата.
Какво ще стане ако тя намери оръжие и го застреля?
Ще настане голямо объркване, стрес, паника...
Тогава тя може да бъде застреляна много лесно.
И как предлагаш да се случи това?
Знаеш, че трябва да се случи, Том!
Не и преди да открием гробницата.
Колко остава? - Колко далеч?
Какво? - "Далеч" изразява разстоянието...
"Колко остава" е по-неточно. - На речник ли ще се правиш сега?
Съжалявам, че съм по-умна от теб.
Няма лошо. Бебето може стане умно, като теб, стига да е красиво като мен.
Така ли? Ще е голяма късметлийка.
Тя? Знаеш, че е момиче?
Да.
Доколкото зная, силоните имат планове за Каприка.
Махат мъртвите тела и са донесли тежките машини за ремонт на инфраструктурите.
Разбирам.
Но не са убили всички. Има организирана съпротива.
Като открием гробницата и картата, първата ни задача трябва да е
планиране на спасителна мисия до Каприка.
Лейтенант, вярвам че знаете, колко съм благодарна за всичко, което направихте
и за рисковете, които поехте, но в момента мога да мисля само за път до гробницата.
Благодаря ви.
Удобно ли ти е? - Не мога да говоря и да се мърдам.
Значи със сигурност няма да искаш да направя това...
Мамка му! Казах ти да не мърдаш!
Ужасно съжалявам, докторе. Няма да се повтори.
Чудесно. Сега трябва да почнем от начало.
Ще трябва да почнем от начало.
Защо ми причиняваш това? - Стига, Гай!
Дори още когато не беше луд, винаги си чувал един глас в главата си!
Тихият глас, който ти помагаше в трудните моменти, помниш ли?
Аз просто съм по-новата версия на този глас.
И за миг няма да ти повярвам!
Бог има планове за мен! - Бог?
Да, разбира се. Бог има план.
Има един Бог, който говори на Гай Балтар. - Няма ли да млъкнеш?!
Ще спреш ли да се държиш като луд?
Не съм луд!
Знаеш, че като откриеш гробницата той ще те убие, нали?
Не е такъв! - Той е войник!
Ти си враг и нищо няма да промени това. Твоят "близнак", копие или каквото е там...
Зная! Другата Шерън застреля командира. Чух го вече 1 000 пъти!
Помниш ли как го застреля?
Не бях аз! - Помниш ли?
Не!
Ясно, а какво си мислиш, че се случи с нея?
Не зная. Сигурно са я хвърлили в карцера или нещо подобно.
Беше убита от член на екипажа, а другите на Галактика позволиха това да се случи.
Мислиш, че лъжа? Попитай Лий!
Няма да ти позволят да родиш детето си.
Мислиш, че ще ти разрешат да отгледаш потенциален враг в техния "дом"?
Ако искаш да се измъкнеш жива от тази планета, по-добре се погрижи за себе си.
Старбък!
Прикрийте се!
Свалете оръжието, капитане!
Командире! - Радвам се да ви видя!
Г-жо Президент.
Били...
Били, нямаш представа, какво означава за мен това, че си тук.
И аз се радвам да ви видя.
О, богове! Командире?
Тя е с нас, Командире!
Защо?
Командире, недейте! - Разкарай се!
Искам да умреш!
Командире, моля ви, недейте! Имаме нужда от нея!
Командире, пуснете я!
Умри!
Сър!
Татко?
И питаш защо?
Нищо, нищо и пак нищо... Доволен ли си?
Да, благодаря ви много, докторе.
Абсолютно е сигурно, че в главата ми няма никакви...
неидентифицирани обекти?
Можеш да ги разглеждаш, колкото искаш, без да ми губиш времето.
Скапан хипохондрик! На всеки кораб има по един!
Намесихте се във военна операция и нарушихте думата, която ми дадохте.
Притеснява ви втората част, нали? - Лаура, прощавам ти!
Благодаря, Бил. Не съм искала прошка от теб.
Така или иначе я имаш.
Не мога да повярвам, че стареца реагира така!
Знаеш ли, че са убили другата Шерън?
Какво? - Хладнокръвно, без процес!
Здравейте.
Здрасти.
Шерън?
Здравей, началник!
Знаеш кой съм...
Да. Не сме се срещали, но...
Помня те.
Радвам се да те видя.
И докъде стигнахме? - Дотам, откъдето почнахме.
Отново под властта на Розлин и командир Адама.
Не и ако се върнем на кораба с карта на Земята.
И с тъжна история, колко много хора са били убити от силоните тук на Кобол.
Приключихме с това - забрави го. Поне засега.
Лейтенант Трейс каза, че има оцелели на колониите.
Хора, които се борят срещу силоните всеки ден.
Борят се за домовете и бъдещето си!
Разбирам.
Това не те ли кара да се замислиш?
Може би си бил прав в деня, когато силоните ни атакуваха.
Може би трябваше да останем и да се борим за домовете си.
Може би Президента на колониите трябваше да остане при хората си.
Не съм дошъл тук за това.
Не съм дошъл да размишлявам, нито да записвам грешките ни.
Взехме решение да напуснем Колониите след атаката.
Ние взехме това решение.
И тогава беше правилно, правилно е и днес.
Защото всеки миг от всеки ден оттогава насам е подарък.
От боговете.
Не. От теб.
За това, че ме убеди да тръгна.
Щях да умра. Синът ми, също.
Може да е струвало скъпо, но не бих променил тогавашното си решение.
Мисля, че е време да открием тази твоя гробница.
Кали е убила Шерън, а командира я затваря в карцера за 30 дни?!
30 дни за убийство!
Те не го възприемат като убийство, Хило. Това се опитвам да ти кажа.
Това не искаш да чуеш.
За командира, за президента и за всички останали,
силоните не са хора.
За тях не съм човек. Аз съм "нещо".
Няма да стоя и да позволя да те убият, като другата Шерън, разбра ли?
Вярвам ти, Хило.
Но ако въобще имаме някакво общо бъдеще заедно...
Ще трябва да взема някои неща в собствените си ръце.
За какво говориш?
Обичаш ли ме? - Да.
Вярваш ли ми? - Да.
Тогава не питай, какво трябва да направя. - Шерън, за какво говориш, по дяволите?!
Просто ми се довери. Довери ни се.
Успя ли да помислиш върху разговора ни? - Мисля само за него.
И?
Когато стигнем до входа, ще са разсеяни. Аз ще убия бащата, а ти сина.
Елате да видите!
Лейтенант Трейс, надявам се, че стрелата ви е под ръка.
Искам да проумеете нещо. Аз съм Шерън, но съм различна Шерън.
Зная коя съм. Нямам скрити програми, чакащи да бъдат активирани.
Правя собствен избор и взимам собствени решения. Искам да знаете, че избора е мой!
Пистолетът е от времето на колониите. Не е военен. Откъде го взе?
Негов е!
Спокойно.
Просто исках да съм сигурен, че ще получиш това, което искаше!
Никога не ме слушаше...
Това скапано нещо не можеше ли да има упътване?!
Не, разбира се. Щеше да е прекалено логично, нали?
Стрелата на Аполон ще отвори гробницата на Атина.
Да, но ако никой не открие ключалка,
значи или сме сбъркали мястото или сме много прецакани!
Защо не опитаме да... Хило, ела тук!
На три! 1...
2, 3...
Готово. - О, богове!
След вас.
Хило, стой отвън. - Да, сър.
Началник? - Сър?
Пази всички!
Разбрано.
След като не ползвахме стрелата, за да отворим, как да знаем, че това е мястото?
Не знаем.
Поне е гробница, нали?
В свитъците се казва, че стрелата ни трябва, за да открием картата.
Тези натрошени статуи... Познати са ми...
Рам - "овен"... Ерилон...
Джеминон - "близнаци". Това са светилата на 12-те племена и на 12-те колонии.
Наистина всичко е започнало от тук!
Всички сме произлезли от това място. - Това сигурно е Пайкон - "риби".
Тази малка дама е "дева", нали?
Козлето - "козирог" - Каприка. - Саджитерън...
"Стрелец".
Нещо му липсва.
Къде сме, по дяволите? - Не зная!
Мисля, че сме в гробницата на Атина.
Мислех, че бяхме в гробницата. - Вероятно е било преддверието.
Отново тези древни символи...
В същия ред ги има на оригиналните знамена на 12-те колонии,
още от времената, когато са се наричали с древните си имена.
Овен...
Телец...
Близнаци...
Рак...
Лъв...
Везни...
Дева...
Камъните съвпадат със съзвездията. - Това е картата.
Това е картата към Земята. - Може би.
Дали Земята е в някое от тези съзвездия?
Стоим на нея.
Ние сме на Земята!
В свитъците се споменава, че когато хората от 13-то племе стъпили на Земята,
вдигнали глава към небето и видели своите 12 братя.
Земята е мястото, на което можеш да погледнеш небето
и да видиш съзвездията на 12-те колонии.
Не зная, каква работа ще ни свърши това. Какво се очаква да направим?
Да претърсим цялата галактика за една определена подредба?
Вижте!
Там в "Скорпион". Виждал съм го и преди.
Това е "Лагуна Небюла".
Небесно тяло "M8". Това е много далече от тук.
Да.
Но сега вече имаме карта и насоки.
Изстрадахме много след атаките.
Опитахме да уповаваме един на друг.
Силата ни и единствената ни надежда
е да останем единни.
Не винаги сме се старали да е така.
Много хора вярваха, че свитъците, писанието от боговете,
ще ни доведат до спасението.
Може би е така.
Но "боговете ще подкрепят тези, които си помагат взаимно".
И за да помогна на всички нас,
позволете да ви представя отново,
Президента на колониите,
Лаура Розлин.
Добре съм.
Наистина съм добре.
Да.
Просто...
Не искам детето ни да се роди в тази клетка.
Тяхното дете?
Казах ти, че бебето ще се роди. Казах ти, че ще се роди в тази стая.
Как въобще се усъмняваш в мен.
Бумър ще износи...
нашето дете?
Това е чест, която не заслужава, но божията воля не бива да се оспорва.
Ясно е, че не си чип.
Поне това установихме.
Да.
Но факта, че Шерън е бременна показва, че си нещо повече
от обикновена проява на подсъзнанието ми.
И не съм...
Луд? - Не.
Тогава коя...
или какво...
какво точно си ти?
Аз съм ангел, изпратен от Бог да те закриля.
Да те напътства и да те обича.
До кога?
До края на човешката раса.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2005